Aktualu![]() | Gyvenimas![]() | Pramogos![]() | + Projektai![]() | Specialiosios rubrikos![]() |
|
|
Vilnius![]() | Kaunas![]() | Klaipėda![]() | Šiauliai![]() | Panevėžys![]() | Marijampolė![]() | Telšiai![]() | Alytus![]() | Tauragė![]() | Utena![]() |
(Audronio Rutkausko nuotr.)
Monika ŠlekonytėŠaltinis: Etaplius.lt
Savaitraštį „Etaplius“ pasiekė ukrainiečio Petro Polovko eilėraštis, adresuotas draugams Lietuvoje. Eilėraštį mielai į lietuvių kalbą sutikusi išversti Violeta Martinskaitė-Vasilik, dirbanti vertėja vertimų biure „Kalbų spektras“, buvo atvira: „Verkiau, kol išverčiau.. Ačiū jums už bet kokią pagalbą Ukrainos žmonėms.“
Sugrįžta gandrai,
Po sparnais šiaušias jūra...
Mielieji, ar žinot,
Koks sielvartas slegia Ukrainą?
Vietoj žibučių –
Kraujas ir raudos.
Ar matot danguj
Karo keliamą audrą?
Kalbėti nereikia,
Atsakykit kaip galit.
Savo paukščių malda
Atsiliepkite šaliai.
Sušukit kartu
Savo paukščių riksmu:
„Nutrauk, Dieve, karą,
Kad būtų ramu!“
Brangieji gandrai,
Mes liūdni, pasimetę...
O jūsų lizdai
Kaimuose išdraskyti.
Sakykit, gandreliai,
Ką turim daryti?
Kovokite, melskitės,
Ginkit tėvynę.
Mes parskrendam čia,
Čia – ir mūsų gimtinė.
Jau sparnais liečiam jūrą,
Jau visai netoli.
Malda duos jėgų,
Tik tikėjimu
Sielvartą
Įveikti gali.
Iš aukštai mums matyti,
Kaip vyrai kovoja.
Nė vienas nebijo,
Petys petin stoja.
Ant slenksčio pavasaris,
Pievos žydės.
Ukraina nemirs,
Mums draugystė padės.
Лелеки в дорозі,
Під крилами – море…
Чи знаєте, рідні,
Яке у нас горе?
Замість підсніжників -
Кров і сльоза.
Чи чуєте в небі? -
Іде в нас війна.
Хоч не говорите,
Скажіть що умієте.
Може по-своєму,
Молитися вмієте.
Скажіть разом в вирії:
«Кру», ще раз «кру».
Забери з України,
Боже, війну.
Лелеки рідненькі,
Ми сумом сповиті.
А гнізда по селах
Ваші розбиті.
Скажіть нам, лелеки,
Що нам робити? -
Боротись, молитись
І край боронити.
Ми з вами, вкраїнці, -
Кажуть лелеки.
Ще трошки летіти,
Вже не далеко.
Дивіться на крила -
Долаємо море.
В молитві є сила -
Здолаєте горе.
Вам з неба видніше,
Хлопці як б‘ються.
Ідуть всі до бою,
Не плачуть, - сміються.
Весна на порозі,
У лузі – калина.
Збираймося, друзі,
Не вмре Україна!
(Автор Петро Половко)