Aktualu![]() | Gyvenimas![]() | Pramogos![]() | + Projektai![]() | Specialiosios rubrikos![]() |
|
|
Vilnius![]() | Kaunas![]() | Klaipėda![]() | Šiauliai![]() | Panevėžys![]() | Marijampolė![]() | Telšiai![]() | Alytus![]() | Tauragė![]() | Utena![]() |
© Stop kadras
Reporteris LinaŠaltinis: Etaplius.lt
Ozono skylė yra mažiausia nuo pat tada, kai 1982 metais mokslininkai ėmė stebėti šį žmonijos sukeltą fenomeną.
Ankstyvą rugsėjį pasiekus savo kasmetinį maksimumą, apimantį 6,3 milijonus kvadratinių mylių, kuris buvo mažiausias maksimumas istorijoje, ozono skylė ėmė greitai trauktis.
Spalio pradžioje ozono skylė apėmė 3,9 milijonus kvadratinių kilometrų. Mokslininkai tikisi, kad skylė artimiausiomis savaitėmis ir toliau trauksis iki kol galutinai užsidarys – bent jau kuriam laikui.
Mokslininkai iš NASA ir NVAA patvirtino, kad ozono skylė buvo mažiausia per visą stebėjimų istoriją.
Orų sistemos netoli Pietinio polio rugsėjo ir spalio mėnesiais paskatino šilto oro įtekėjimą į stratosferą, kas apribojo ozono dujų atsargas. Panašios klimato sąlygos lėmė neįprastai mažas ozono skyles 1988 ir 2002 metų rudenį.
„Svarbu pripažinti, kad tai ką stebime šiais metais vyksta dėl šiltesnių stratosferinių temperatūrų,“ – sakė Paul Newman, vyriausiasis Žemės mokslų tyrėjas iš NASA Goddard Kosmoso skrydžių centro. „Tai nėra ženklas, kad atmosferinis ozonas staiga persikėlė į greitą atsistatymo būseną.“
Ozono skylė susiformuoja, kuomet saulės spinduliai katalizuoja žmonių sukurtus chemikalus, tokius kaip chloras ir bromas. Šios cheminės reakcijos naikina ozono molekules.
Cheminės reakcijos yra skatinamos poliarinių stratosferinių debesų formacijos, tačiau pastaraisiais metais, šiltesnis stratosferinis oras padėjo apriboti šias reakcijas ir sumažino ozono skylė augimą.
Pirmą kartą faktą, kad ozono sluoksnis silpnėja, mokslininkai pastebėjo 1970-aisiais. Jie netruko išskirti chemikalų klasę, vadinamą chlorfluorangliavandeniliais arba CFC, kurie dažnai buvo naudojami šaldymo skysčiuose ir aerozolių skardinėse, kurios ir buvo atsakingos už vykstantį ozono sluoksnio irimą.
Pačią skylę 1985 metais aptiko mokslininkai iš „British Antarctic Survey“, kas dar labiau padidino mokslininkų ir visuomenės nerimą. Po šių atradimų sekė griežtos reguliavimo priemonės.
1987 metais pasaulio lyderiai pasirašė Monrealio protokolą, kuris padėjo palaipsniui atsisakyti CFC naudojimo pasaulyje. Šis draudimas, panašu, padėjo ozono sluoksniui atgauti savo stiprybę.
Daugelis tyrimų teigia, kad ozono sluoksnis iš lėto „gijo“ dėka Monrealio protokolo ir labiau aplinkai draugiškų CFC alternatyvų, tačiau praėjusiais metais mokslininkai užfiksavo augančias CFC emisijas Azijoje.
Tyrėjai kaip to šaltinį įvardino besitęsiančią CFC gamybą ir vartojimą Kinijoje bei jos putos gamybos pramonę.
Mokslininkai taip pat aptiko įrodymų, kad išaugęs dichlormetano, populiaraus CFC pakaitalo, naudojimas taip pat gali pakenkti ozono sluoksnio atsistatymui. Nors ozoną ardantys chemikalai pasižymi gerokai trumpesne gyvavimo trukme nei chlorfluorangliavandeniliai, tačiau jų vartojimas deja, bet lieka nereguliuojamas.